Strike Back - s04e08
Li-Na, vi må skynde oss
Et øyeblikk.
- Hvor skal du? - Et øyeblikk!
Faen.
Du! Kom hit! Kom hit!
Jackpot!
Åpne døren!
Den kan ikke åpnes herfra!
Ikke herfra heller!
- Jeg fant noen leker til oss. - Trekk unna!
Her.
Vi er klare.
Varsku her.
Li-Na, kom igjen
Pass på at ingen følger etter oss
Fort!
Inn
Nå vil det ikke bare være 20 etter oss.
Vårt eget regime...
Vårt eget regime var for redde til å handle. Vi er det ikke.
Og nå har vi kodene vi trenger.
Klart.
- Scott, bytt. - Ja.
Klart.
- Mike? - Ja?
Du tror det ikke nå
men snart vil du fortelle meg
alt FSB vet om meg
Hvor er Li-Na?
Det må finnes en annen vei ut.
- Jeg har Nina! - Jeg går etter Li-Na!
Kjør.
- Gikk det bra med deg? - Ja.
Ikke drep ham. Vi trenger ham levende.
Du trenger ham levende.
Jeg skal holde ham i live.
En rask død er for godt for ham.
Faen!
Det går bra. Kjør!
Ja. Vi møtes senere.
Av med hjelmen!
Ja vel.
Faen.
Jeg holdt av en plass til deg.
Du har feil menn.
Du lot de rette slippe unna, din dumme drittsekk.
Drittsekk?
Ja.
Jeg sa ingenting. Han gjorde det.
Beklager.
Hvem er dere?
Hvorfor ranet dere denne banken?
Jeg ranet ikke banken.
Vi er ingen.
Kom igjen. Alle er noen.
Jeg lurer på hva vi får vite når jeg kjører bildet ditt gjennom databasen.
Snu dere, nå.
Jeg hater å bli tatt bilde av.
Ikke ta det personlig.
Vi elsker politiet.
Og vi stjeler ikke denne.
De bildene, Mike. Vi er i systemet.
Den tid, den sorg. Hva med Nina?
Hun har det bra. Hun hadde kontroll.
La oss dra og få kjeft av Locke.
Faen.
Det er alt du ville ha.
Du er et annet sted.
Jeg tenkte bare på hjemme.
Og nå får vi aldri se det igjen.
Du savner det.
Jeg savner hva det burde ha vært.
Jeg savner hva det vil bli om vi lykkes.
Vi kunne ikke blitt der lenger.
Jeg vet det.
Det er bare...
På veien hit
så jeg folk som drakk kaffe sammen og shoppet.
Lykkelige uvitende om den kaotiske verdenen rundt dem.
Du vil det skal være oss.
Gjør ikke du?
Vi tok et valg da vi forlot Korea,
å forandre landet, stanse forfallet.
Jeg skulle ønske vi hadde mer tid til å være...
Være normale. Men vi tok et valg.
Du og jeg sammen.
Samme hva.
Hva i helvete er det? Vi skal liksom ligge lavt.
Vi bare lånte den.
Vi er ikke gode til å ligge lavt.
Du får lære det raskt, Scott. Vi har stramme tøyler her.
Vi vet at alt Li-Na var ute etter var en notatbok.
Og min lille venn her vil fortelle deg alt om det.
Ikke sant, Ivan?
Det var bare symboler i den.
Koreansk.
En slags kode.
,097 ,og--
Li-Na trengte en gutt,
en nerd, til å knekke den.
Vet du hvordan gutten ser ut?
Alle detaljene du trenger. Ivan har vært veldig samarbeidsvillig.
Jeg ber deg,
mann til mann, ikke la meg være igjen med henne.
Du aner ikke hva hun vil gjøre mot meg.
Jo, det gjør jeg.
Vet du hva?
Til helvete med deg, og med kjerringa.
Til helvete med deg.
Slik snakker man ikke om en dame.
Du skal vel gi ham til FSB?
Ja. Etter hvert.
Ha det bra.
Og neste gang dere er i trøbbel,
ring noen andre.
Hvor mye lenger?
Det kommer an på
om du vil ha det raskt gjort
eller om du vil ha det riktig gjort.
Jeg håpet på begge deler.
Jeg bygger noe unikt til deg,
noe ingen har perfeksjonert før.
Vet du hvorfor? Fordi det er nesten umulig.
At må være perfekt balansert, fra reflektor til linser.
Og tro meg, når du frakter denne,
vil du være glad for at jeg var så forsiktig.
Du har aldri tenkt på det, hva?
Dødsfallene og skadene som innretningene dine forårsaker.
Er vi ikke i samme bransje?
Jeg kjemper for en sak.
De som faller, er ofre på veien mot en bedre fremtid.
Det er ingen glede i det.
Men du interesserer deg bare for penger.
Nei.
Jeg interesserer meg bare for arbeidet. Penger er sikkerhet.
Det betyr at kjøperen mener alvor,
og at sikkerheten ikke blir svekket.
Og at folk som Philip Locke ikke banker på min dør.
Kjenner du ham fra tiden i Nord-Irland?
For Philip Locke er jeg mannen i vinduet,
den ubedte gjesten i skyggene.
Han ser ikke den underlige skjønnheten i det jeg gjør.
Død og ødeleggelse er aldri vakkert.
Handlingene våre har en pris.
Det er ikke noe jeg tar lett på.
Man kan si at det er noe galt med koblingene.
Noe som ikke helt stemmer.
Du er idealist.
For meg er det enda underligere.
Du tror på mennesker.
For meg er de
ufullstendige.
Apropos det,
jeg kan ikke gjøre noe mer uten den viktigste delen.
Blikkmannen trenger et hjerte.
Vi får snart tak i det.
Her er vi.
- Er det der? - Det er oss.
Alt ser klart ut fra utsiden.
Bare denne ene gangen, vær forsiktig.
Vi må finne ut hva som står i den notatboken
som er så viktig for Li-Na.
Vær så snill, ikke få ham drept.
Faen. Ja vel, kom igjen.
IRA-bombe dreper 7 år gammel gutt
INGEN TREFF UKJENT PERSON
Idiot.
Småkake?
Nei. Glutenallergi.
Unnskyld meg, vet du hvor jeg finner en ismaskin?
Hvem er det?
- Ned med den! - Neil
Ned med den!
Hvis vi er her, har vi jo fått tak i sjefen din, Myshkin.
Det er over.
Dette tilbudet gjelder bare én gang.
Slipp våpenet og gå. Opp til deg.
Jeg har familie
Løft våpenet
Jeg har familie
Ikke løft våpenet.
- Ned! Faen! - Helvete!
Er du gutten?
Ja. Du er gutten.
Pakk sakene dine. Du blir med oss.
- Kom igjen. - Dere skjøt dem.
Det var selvforsvar. Vi skjøt ikke alle.
Vi er de snille.
De snille? Ingen skjøt før dere kom!
- Det skjer ofte. - Kom igjen.
Vi hørte skudd
Nei. Ikke den veien!
- Faen. - Gå.
Kom her.
Har du høydeskrekk?
Akrofobi. Det er høydeskrekk.
Har du skrekk for å holde kjeft også?
Sedatefobi. Det er frykt for stillhet.
Helvete heller!
Sånn.
Da går vi. Tror du at du klarer det?
Ja. Og du?
Ja. Hva med gutten?
Jeg heter Matthius, og nei, det klarer jeg åpenbart ikke.
Det er jo ikke nok...
Hold kjeft! Det går fint.
Din tur, kom igjen.
- Jeg kan virkelig ikke. - Scott!
Det er som Donkey Kong.
Du hopper fra nivå til nivå.
Du har vel spilt Donkey Kong?
Donkey Kong? Hvor gammel er du?
Dette er ikke et spill. Jeg hopper ikke.
Da trenger du ikke denne.
- Hva? Vent! Nei! - Sånn ja.
Vil du ha den tilbake? Hent den.
Sånn ja, kompis!
- Bra. - Kom igjen.
Vi skal over der.
Som Donkey Kong. Nivå opp eller ned. Trekk unna.
- Fort deg, Scott. - Jeg vet det.
Dere.
- Eller vi går inn dit. - Gå!
Faen.
Hvor faen er de?
Nedenunder, nå!
Klart, Mike!
Kom her.
Inn!
Vi har guttungen og opplysningene hans.
Har du med telefonen din?
- Hva? - Gi meg telefonen din.
Jeg må ringe til noen.
Takk. Den er flott.
Hva? Nei! Den er ikke forsikret!
Jeg kjøper en ny til deg.
Går det bra, gutt?
Normal hvilepuls for en voksen er mellom 60 og 100 slag i minuttet.
Jeg ligger langt over det.
Prøv å slappe av.
Pust. Bare pust.
Det går bra. Du er trygg nå.
Vi jobber for britiske myndigheter.
Britiske.
Hvor fant de deg?
Jeg var på universitetet.
De trengte noen til å knekke en kode. De bare tok meg.
Så du er hacker.
Hva? Nei. Ærlig talt. Jeg er kryptoanalytiker.
Jeg dechiffrerer koder,
komplekse strukturer hvis natur
skjuler deres sanne identitet.
Ja da, ja da. Jeg skjønner.
Knekket du en kode?
Jeg har klart tre så langt.
Hva sa de?
Jeg vet ikke, det var koreansk.
Jeg bryr meg ikke om språk.
Hvis man kan snakke engelsk og tysk, hva er poenget?
Og jeg kjøper ikke "mandarin er fremtidens språk"-greia.
Ja vel.
Jeg skulle knekke kodene og sende dem videre, og det gjorde jeg.
Så du knekket og sendte videre tre av kodene?
Hvor mange flere var det?
Ni. Tolv totalt.
Da må du knekke resten for oss.
Vi trenger også opplysningene om hvor du sendte dem.
Da trenger jeg et skikkelig sted å jobbe. Jeg blir bilsyk.
Og han er ingen god sjåfør.
Det har jeg sagt i årevis.
Li-Na, dekoderen er borte.
Tatt av 20.
Vi trenger resten av navnene.
Jeg vet det. Jeg får tak i ham igjen. Har du de første tre?
Ja. Vi har den vi trenger nå.
Blikkmannen skal få hjertet sitt.
Vi nå finne ham.
Kom!
Jeg skal bare ta denne.
Hallo, det er Heo.
Kamerat Heo Gil Rae
Vi håper du har en hyggelig Memorial Day
Slike hilsener mottas med takk
Er det alvor?
Skal det virkelig skje?
Ja, kamerat
Det skal skje.
Jeg forstår
En vanlig laptop har dobbelt så mange bakterier som et dosete.
E. coli, stafylokokker.
Vil du begynne å jobbe?
Får du godt betalt i hæren?
Nei.
Langt fra nok.
Ja, han jobber med resten av kodene nå.
Jeg vet ikke hvor lang tid det vil ta. Han er litt skvetten.
Noen idé om de tre vi sendte?
Det er definitivt koreansk. Det er en liste med navn.
Vi søker på dem nå.
Jeg sender deg e-postadressen han sendte dem til.
Bra. Jeg sjekker IP-adressen.
Ser om den kan føre oss til Li-Na.
Og send de andre dekrypterte når du får dem.
Mottatt.
Vil du ha litt kaffe i sukkeret?
Hva mener du?
Ingenting.
Hvordan går det?
Koden endrer seg fra linje til linje, så nå analyserer jeg
selve kryptografi-algoritmen, for å kunne...
Bra eller dårlig. Det er alt du trenger å si.
Du er en sint person.
Nei, det er jeg ikke. Ikke vanligvis.
- Han har et poeng. - Tar du hans parti?
Jeg tar ikke hans parti.
Men det er det første han har sagt i dag, som jeg har forstått.
- Skjønner du dette? - Ja.
Det er penisen din.
Nei, det er en jævla finger.
Langfingeren representerer penis, mens de to fingrene på hver side
er genitaliene.
Det minner om hvordan en ape har sex med sine fiender for å vise dominans.
- Er du ferdig? - Jeg liker ham. Virkelig.
Vil du jobbe videre nå?
Jeg skjønner godt at du er sint.
Det må være en vanskelig tid for folk i din bransje.
Teknologien tar over.
Droner, cyberkrigføring.
En vanlig tenåring kan ødelegge mer på 20 minutter med en mobil
enn en soldat som deg kan gjøre på en uke.
Jeg kan ødelegge mye på 20 sekunder om du fortsetter sånn.
Dopause.
Vent. Sett deg.
Beklager.
Jobb videre med kodene, er du snill.
Dette har vært veldig opprørende for meg.
Jeg så folk bli drept i dag.
- Og nå er du fysisk truende. - Bare...
Jeg har ikke valgt dette.
Jeg vet det. Jeg vet at du redd.
Du er i en jævlig situasjon.
Jeg har også en sønn.
Han er litt yngre enn deg. Bare stol på meg.
Vi vil ikke la det skje noe, ok?
Så...
Greit. Jeg gjør meg ferdig med navnene når jeg kommer tilbake.
Men jeg må urinere nå.
Altfor mye informasjon.
Vær glad for at Finn ikke ble sånn.
Ja. Jeg hadde latt ham bli igjen i Korea.
Hvordan går det med ham?
Bra. Han er tilbake hos moren.
- Vet hun noe? - Nei.
Og han vil ikke si noe til henne. Håper jeg.
På en underlig måte har det å nesten bli drept sammen
brakt oss nærmere hverandre.
Kanskje du skal prøve det med Matthius.
- Hvordan visste han at det var navn? - Hva?
Locke sa at den krypterte teksten var navn.
Hvis han ikke kan språk, hvordan vet han at det er navn? Den lille dritten.
- Låst - Du sier ikke det.
- Scott. - Den lille dritten.
- Mike? - Ja.
Gutt.
Bare vent. Stopp.
Jeg er lei for det. Jeg klarer ikke dette!
Ikke vær lei deg, bare stopp.
Jeg kan ikke være den dere vil. Jeg må hjem!
Moren min må være kjempebekymret!
Nok pisspreik om moren din!
Hva skal du gjøre?
Stopp-
Du er den dummeste jævelen jeg har møtt.
Kom igjen!
Vi vet begge at du ikke vil skyte meg!
Jaså?
Hvorfor tok det så lang tid?
Faen!
Helvete!
Han har sluppet ut luften av dekkene.
Lille dritt!
Faen.
Tenk at han skjøt meg. Blod og greier.
Navnene.
Jeg la igjen laptopen. Slettet alt.
Har du ikke de oversatte kodene?
Gi meg penn og papir.
Der inne.
Er dette veien til sykehuset?
Husker du dem?
Ikke fornærm intelligensen min. Dette er barnemat.
De russerne som passet på meg, var forresten ubrukelige.
En av dem bare ga opp.
Jeg ville sett på ansettelsesprosessen hvis jeg var deg.
Du prater for mye. Det bekymrer meg.
Kan vi dra til sykehuset nå?
Jeg vil ikke at det skal bli betent.
Nei, nei, nei!
Bedre.
- Hvor er han? - Scott.
- Kjør. - Kom igjen.
Mens dere var opptatt med å miste kilden,
fikk jeg noen resultater på navnene.
En av dem jobber her i Wien.
- Og? - Jeg tror de er agenter fra Office 39.
Hvis jeg har rett, er det svært dårlig nytt,
SKANNER
for en av dem er Heo Gil Rae,
seniorforsker ved International Nuclear Research Organisation.
TILGANG GODKJENT
Andre skanning for bekreftelse.
Kjør om fem minutter.
Rute 17-C.
Konvoirute bekreftet
Sender detaljer nå
Sett sammen brikkene.
Vi har Li-Na. Vi har Oppenheimer,
en mann med enestående kompetanse når det gjelder eksplosiver.
Og en mulig muldvarp med tilgang til kjernemateriale.
Akkurat.
Så hun bygger en atombombe.
Disse opplysningene kom nettopp.
En ikke-planlagt konvoi med kjernemateriale forlot INRO
for et kvarter siden.
Målet er en lab i Wolkersdorf.
Dette er ruten.
Tror du Li-Na vil prøve å stanse den?
Og jeg tror du bør komme dit først.
Den krysset nettopp motorveien ved Erdberg.
Kom foran den og stans den.
Og bruk sambandet. Jeg skal ut.
Jeg sjekket adressen Matthius sendte e-postene til.
Fant du noe?
Ja, jeg triangulerte stedet.
Det er en byggeplass
som eies av vår russiske venn Ivan Myshkin.
Ja.
Kjør!
Jeg er lei for det.
Jeg trenger den andre nøkkelen.
Det er nødvendig.
Det er dem.
Vi ser konvoien.
Den er blitt angrepet. Vi rykker inn.
Mottatt, Michael.
Ikke la dem få tilgang til materialet.
Bruk sambandet.
Faen!
Det er ingen dør her!
Gå!
Hva mener du?
Det er ingen jævla dør!
- Høyresiden! - Går!
Scott, gå!
Faen!
Pansret!
La oss komme oss vekk.
Faen ta dere!
Faen!
Få oss vekk herfra!
Snu deg.
Vet du hvem jeg er?
Ja, Philip, jeg vet hvem du er.
Jeg vil også påpeke at jeg er ubevæpnet.
Drepte du sønnen min?
Legg vekk pistolen, så kan vi snakke sammen.
Nei.
Nei, du får ikke si hva jeg skal gjøre.
Svar på spørsmålet. Stå stille!
Drepte du sønnen min?
Bilen, bomben,
det var deg, ikke sant?
Jeg sverger, hvis du ikke sier det...
Jeg ønsker å gjøre det. Og det skal jeg.
Men herregud, Philip, du stiller feil spørsmål.
Hva får deg til å tro at det var meg?
Det var det uttrykket.
"For dine synder"?
Jeg klarte ikke å kvitte meg med det.
Endret alt annet, men det klarte jeg ikke.
Det er resultatet av fem års teologistudier.
Jeg vet ikke hva det er med den katolske kirke
som tiltrekker seg sadister og psykopater.
Det samme kan sies om hæren.
Kutt ut leken og...
Stå stille, sa jeg. Ikke rør deg!
Hendene så jeg ser dem.
Se på meg-
Drepte du sønnen min?
Du stiller feil...
Gjorde du det?
Philip, jeg satte opp ladningen, jeg trykket på knappen,
men det handlet ikke om familien din.
Forstår du ikke?
"For dine synder."
Det handlet om deg.
Det var deg jeg skulle drepe, for å ikke bli avslørt.
Avslørt?
Jeg heter Christopher Desmond.
Jeg jobbet for britene, som deg.
Ville britiske myndigheter få meg drept?
Jeg tror deg ikke.
Men det gjør du.
For du har spurt deg selv: Hvorfor finnes han ikke?
Hvorfor finnes det ingen opplysninger om ham?
Hvorfor finnes det ingen bevis for at han eksisterer?
Hvem kunne klare noe slikt?
Og hvorfor,
om ikke fordi de ville skjule at de prøvde å drepe en av sine egne?
Den neste går i hodet ditt.
Hvem bestilte drapet?
- Jeg vet ikke. - Hvem?
- Flott. - Hva?
Jeg tror vi får selskap. Bakfra.
Det er Kwon.
Jævelen vil ikke gi seg.
- Flytt deg! - Gå!
- Faen! - Prøv å holde deg på veien.
Ikke vær baksetesjåfør nå.
- Ja vel. Jeg skal gå. - Ja.
Faen!
Han kommer fra høyre, Scott!
- Mikey, hold ut! - Gå, gå, gå!
Vil du stanse meg? Ta den!
Scott, de nærmer seg!
Kjør!
Du! Det var deg!
Du drepte sønnen min!
Jeg var våpenet.
Andre valgte målet. Andre siktet.
Ja. Og dette?
Og dette! Og det! Og det!
Denne atombomben?
Den er heller ikke ditt ansvar?
Dødsfallene? Lidelsene?
Hvorfor bryr du deg om det nå?
Jeg har aldri sluttet å bry meg.
Du prøver fortsatt desperat å holde fast på identiteten du har skapt.
Gutter med pinner som våpen
som løper rundt i skogen, den totale lek.
Det er ikke en lek. Jeg er en soldat.
Prøver å redde verden, ett lik om gangen.
Vær den du egentlig er. Du er en morder.
Bombene dine drepte uskyldige menn, kvinner og barn.
Min egen sønn.
Du skjøt den mannen uten å nøle.
Er ikke han også noens sønn?
Og nå har du forlatt teamet ditt i felten for å gjøre opp med meg.
- Scott, hva er det? - Jeg hører det.
- Hva er det? - Jeg tror vi stopper, Mike.
Pisspreik! Kom igjen!
Jeg kan ikke gjøre noe, vi stopper.
Det er forskjellen på deg og meg.
Jeg har akseptert min natur.
At jeg var annerledes. Ja.
Mens andre menn trakk seg unna ilden og bråket,
oppsøkte jeg det.
Slik er du også, Philip.
Andre menn vil blitt ødelagt
av hva det gjorde med folk de var glade i, folk de elsket.
Jeg blir ikke her. Vi må stanse dem.
Du vil bli drept før du setter foten på bakken.
Inn!
Du blir skutt der ute! Kom hit!
Eller brent i hjel her inne! Herregud!
Men ikke oss.
Nei, vi bruker den smerten som en drivkraft
og til å rettferdiggjøre de grusomme handlingene våre.
De åpner baksiden. Faen.
- Kjernematerialet. - Jeg kommer ikke gjennom døren.
Herregud!
Faen!
Du vet ikke ingenting om meg.
Jeg vet at britiske myndigheter så på deg som et null,
en brikke som kunne ofres
for å sikre at viktigere brikker blir i spillet, som meg.
- Faen. - Helvete.
Jeg vet du ikke sluttet da sønnen din døde.
Ikke sant? Du tok ikke engang en tenkepause.
Nei, nei, nei!
La oss komme oss vekk, kompis!
Faen!
Løp, løp, løp!
Du får ikke snakke om ham,
ikke Anthony.
Ikke etter det du gjorde.
Du får ikke si det.
Hvorfor sluttet du ikke?
Det ville en normal mann gjort.
Når han så hva det gjorde med hans kone og barn.
Hvorfor fortsatte du?
Jeg hadde en jobb å gjøre.
Fordi du ville ha hevn.
For hvert eneste skudd er det en begrunnelse,
en rettferdiggjørelse.
Jeg vet hvem jeg er.
Og jeg vet hvem jeg er.
Jeg er en soldat, og jeg har et oppdrag.
Hvor skal Li-Na?
Spiller det noen rolle nå?
Jeg drepte sønnen din. Du lar meg ikke slippe unna.
Jeg får uansett ikke se det, min største bragd.
Du er ikke en morder, Philip.
Men du er unntaket.
Du er den jeg krysser grensen for.
Nei, du er et godt menneske.
- Du drepte sønnen min. - Du er et godt menneske.
Du drepte sønnen min.
- Du drepte sønnen min. - Du er et godt menneske.
Hei.
Papirene hans. Alle notatene.
Miljøfaktorene.
Temperatur, årstid, innendørs, utendørs.
Han var grundig.
- Genève. - Ja. Det var det han undersøkte.
Det er andre også, men...
Tror du Li-Na er på vei dit?
Jeg ga ham sjansen til å snakke, men han ville ikke.
Ja. Vi forstår.
Nei, nei, nei.
Hvis du tror en overordnet lyver, så skal du si ifra.
Om noe ikke stemmer, skal du ikke adlyde.
Du skal aldri adlyde blindt.
Vi sa at vi forstår.
Vi sa ikke at vi trodde deg.
Så Li-Na er på vei til Genève med en atombombe.
Rett til FN.
Så uansett hva hun har tenkt å gjøre, skjer det nå.
Det er her det ender.
[NORWEGIAN]